The Eastern Spirit Subbing Squad представя
Аладин, нали взе нещата, които ти споменах вчера?
Всичко съм взел! - Знам си, че си разхвърлян…
Имаш от онова… А, да, и това… - Само как си лети времето, а?
Не мога да повярвам, че вече е време да те изпращам.
Но решението си беше твое. Уважавам го.
Благодаря ти, Синбад! - Добре, имаш си всичко!
Ето, пътешествието ти явно започва.
Нека дойда с теб до кралство Актия. - Мор!
Решила съм да отида да видя родината си.
Това ще ми помогне в бъдещите битки.
Хубаво е, че си се решила. - Ами…
Беше благодарение на Хакурю.
Той ме окуражи и ме накара да мисля по-позитивно.
Много ти благодаря. - Е… Радвам се за теб.
Аз отивам при сестра си в Тиен Шан,
така че явно ще бъдем заедно.
Рукхът ти е розов, Хакурю!
И се държи много странно, защо така? - За какво говориш, Аладин?!
Моргана?
В Рем има хора, специализирали се в поробването на Фаналис.
Внимавай много. - Добре.
Още едно нещо, Аладин. - Да?
Нарича се "Окото на Рукх".
Използвам го чрез магията си за ясновидство.
Ще можем да си говорим, дори и отдалеч.
Кажи ми, ако попаднеш в беда.
Добре, Яму! - И гледай да не пострадаш.
Винаги можеш да се прибереш у дома!
Е, не можем да те улесняваме чак толкова, нали?
Ще се постарая, чичо Дракон. - Дано пътуването ти мине гладко.
А ти кой си, батко?
Аз съм от… Осмината генерали…
Извинявай, просто се шегувах, Старпос!
Аз съм Спартос…
Какво очакваш пък ти?! Толкова рядко се появяваш!
Да! Трябва да ядеш повече, че да пораснеш!
Аладин, ти също тренирай здраво!
Да пораснеш голям! - Тъй вярно, чичо Хинахохо!
Спартос трябва да започне да прави впечатление.
Да! Като за начало 'що не смениш прическата?
Кралят ми каза за разговора ви.
Кажете ни, когато решите да действате.
Ще ви помогнем.
Оценявам го.
За разлика от деня на първата ни среща,
днес изглеждате много по-добре.
Може би се дължи на срещата ми със Синбад, Али Баба и всички вас.
Завинаги ще съм ви задължен.
Ще направя необходимото,
преди те да осъществят злите си намерения.
Кълна се в Заган!
Очакваме велики дела от вас. - Разчитайте на мен.
Той дори не дойде да ни изпрати, а? Али Баба.
Да, даже не ни говори от онзи ден…
Мислиш ли, че може да се е ядосал?
За какво говорите?
Вдигни котвата!
Яму! Синбад!
Хора, късмет!
Пазете се! - Представете се добре!
Приятно пътуване!
Тръгвам!
Така и не се появи, нали?
Али Баба… - Всичко е наред, Аладин.
Ще имаме време да се разберем с него.
Да, не се разделяме завинаги. Дори и аз го осъзнавам!
Нещо ще преплете пътищата ни отново!
Да.
Ще му покажем колко много сме пораснали.
Да! Ще стана толкова силен, че ще го смая!
Бяхме се загубили - всеки в своята малка, черна стая.
Толкова много страдахме, за да намерим отново светлината.
Болеше силно, но все пак не се отказахме.
Нима дори и сега ще продължим
да се блъскаме в нови стени?
Макар всички около мен да притежават силата да упорстват,
аз все още я търся, не мога да я достигна!
Въпреки това, ако те се опитат да ме поучават,
няма да слушам, просто ще пея.
Грешен е пътят, който не води до утрешния ден.
Поеми си дълбоко дъх и опитай по по-прекия път.
Няма да бъде лесно, но преди да пристъпиш напред,
покажи ми как да остана до теб.
МАГИ Кралство на магия
Трета нощ: "Да отплаваш"
Казвам се Али Баба Салуджа.
В момента пътувам на един и същ кораб с Аладин и другите.
Но те още не знаят за това.
Нещата между нас не вървяха добре,
затова така и не им казах, че ще дойда с тях.
Това е шансът ми да се сдобря с всичките!
Така, ще изчакам Аладин и останалите в стаята им…
Али Баба, какво търсиш тук? - Здравейте!
Е, просто обмислих нещата и…
Тази изненада ще е перфектното събиране!
Каква ли ни е стаята… - Мисля, че е насам, Аладин.
Изглежда страхотно! И има хамаци!
Май трябва и тримата да останем тук.
Няма да разберем кога ще пристигнем!
Не съм спала на хамак преди. - Достатъчно широко е,
така че наистина ще бъде приятно. - Ужасно много се вълнувам!
Сбъркал съм стаята!
И те звучат толкова весело и щастливо!
Сега какво, да вляза оттатък ли?!
Ама това ще е като…
Не, чакай, ако изчакам, може би ще…
Какво има? - Аладин?
Не мислите ли, че нещо ни липсва?
Да, като се замислиш…
Али Баба! Не можем без него!
Хей, хора… Вие сериозно ли?
Али Баба!
Боже мой! Знаех си аз, че ще ви открия така.
Обичам те! Обичам те, Али Баба!
Това е! Рано или късно ще започна да им липсвам!
Ще чакам!
Аз ли ще спя до Моргана?
Има ли някакъв проблем?
Не, но все пак тя е… аз…
Нищо ви няма! Нали, Мор? - Аз нямам нищо против.
Но това е… - Спокойно, де, спокойно!
Спокойно друг път!
Аладин? - Не мислите ли, че нещо ни липсва?
Нещо да ни липсва? - Да, и аз си го мислех…
Закуската! Приготвил съм ви.
Какво ти "ура"?!
Ама тези май наистина са забравили за мен!
Всъщност какво мислите за онзи човек?
Онзи човек ли? Кой? - Как кой, Али Баба!
А, да, Али Баба…
Защо звучи по този начин?
Ти обикновено много се застъпваш за Али Баба.
Наистина ли?
Той беше първият, с когото изобщо се запознавам,
та сигурно затова… - Наистина ли?!
Ужасно много те ценя, Али Баба! Ще станеш крал!
Но вече се опознахме и разбрах доста неща за него.
Например? - Ами например…
Не е популярен. Когато аз си намеря някоя красавица,
той винаги стои отстрани и ми завижда.
И си смуче пръста с отмъстително изражение.
Е, вероятно затова не е популярен.
Какво каза?!
Всъщност и аз…
Преди време го видях да се държи странно.
Чакаше ме в стаята си и беше заел някаква много странна поза.
Отвратително! - Абсолютно непростимо!
Как е посмял да го причини точно на теб?!
Дали Али Баба не е от онези…
Ето защо не е популярен! - Никога няма да му простя!
Дали ще се поправи? - Никога!
Проклети да сте!
А преди ми говорехте толкова миличко…
Али Баба! - Благодаря ти, Али Баба!
Ще вярвам в теб, каквото и да ни чака в бъдеще.
И все пак…
Това ли сте мислили за мен
през цялото това време, а?
По дяволите! По дяволите!
Прости ни, Али Баба!
Синбад ни беше казал, че ще идваш.
Беше просто малка шега!
Но пък определено не ти върви.
Няма нужда да го чувам от най-големия ревльо!
Непопулярен… - Я излез да се бием!
Стига, не се ли радваш, че сме отново заедно?
Мор също се шегуваше, нали? - Всъщност наистина се случи.
Защо все пак си на кораба, Али Баба?
В Магнощад отиват само магьосниците.
Не разбираш! Нямам намерение да те следвам.
Значи ти е станало самотно. - Не, бе! Отивам да тренирам!
Мисля да стана гладиатор в Рем.
Гладиатор? - Защо ти е да го правиш?
Наистина ли ви е любопитно? - Да.
Ами… Казах на Синбад…
Докато ви гледах как се биете, осъзнах, че съм твърде назад.
Мислиш ли, че изобщо имам някакъв талант?
Дори едно момиче може повече от мен. - Не.
Реално погледнато не сте особено различни.
Сигурно има някаква причина да не можеш да направиш магията.
Причина ли? - Подай ръка.
Мисля, че енергията ти се е изменила.
Не съм особено запознат с това, но ако съм прав,
значи тук няма да можем да ти помогнем.
Каква е причината енергията ти да се измени така?
Колко години ще ти отнеме да я подчиниш…
Но… Ти как си се справил с това, Синбад?!
Аз минах едногодишна тренировка.
В селото на Енергийните манипулатори.
Енергийни манипулатори?! Какво е това?
Оказа се, че това село…
Говори за селото на мистичната раса Ямбала!
Те са невероятно умели в манипулациите.
Тренирах с тях, когато минаваха близо до Ко!
По принцип са номади, никой не знае къде е селото им.
Никой ли? - Има едно място,
където винаги ще ги срещнеш,
без да е нужно да знаеш къде е селото им!
Къде?! - Къде ли? Ами…
Ре… - Колизеумът на Рем!
Ямбала имат воини, трениращи из целия свят.
В Рем пък е най-големият колизеум на света!
Чудесно място за тренировка!
Разбирам! Това е невероятно…
Али Баба, какво казваше? - Май същото.
Само?
Мразя ви!
Всичко свърши, а? - Да не би да ти е тъжно?
Нищо ми няма!
И без това не ми е в стила да имам ученици.
Но и двамата се справихте страхотно.
Това е моят начин да ви се отблагодаря.
Но кой би се сетил, че и Али Баба ще се промъкне там?
Вярно, всички смятахме, че ще си остане тук.
Не, всъщност…
Изслушайте ме, де, учителю!
Тоя Аладин е толкова безсърдечен!
Слушаш ли ме?!
Веднъж да искаш да пийнем и причината да е това?!
Сериозно ли?! - Ама той е толкова студен!
А ние стигнахме дотук заедно! - Отвратителен е!
Защо не спреш да се държиш като принц
и не отидеш да потренираш като воин, а?
Не ти ли се ще да станеш звезда на колизеума в Рем?
"Али Баба е станал толкова готин!"
Ето така се получи. - Е, аз също поговорих с него.
Смятам, че сам взе решение да замине.
Така било значи?!
Ами, след като учениците вече ги няма,
ще чакаме да видим кой ще се представи най-добре.
Какво каза?!
Естествено, че Аладин ще е най-добър!
Моля?! И кога го реши това? Съвземи се!
Не, Моргана ще бъде.
Тя усвои носителите, а и ще ви натупа здраво
с голи ръце, ако поиска.
Я стой! Али Баба също…
Оня, дето още не може да овладее джина ли?
Ха! Че ти на какво си го учил?
Явно му се е паднал най-смотаният учител!
Върнете се живи и здрави. При Синбад и Синдрия, нали така?
Тук не е ли най-добре? - Май си права.
Чудовище от Южните морета!
Внимавайте, огромно е!
Да вървим! - Да!
Стойте!
Али Баба? - Оставете го на мен!
То е само едно… Ще го сваля сам!
Беше страхотен, Али Баба! - Да, невероятно беше.
Май нямаме шанс срещу теб, а?
За сметка на популярността ми…
Още го предъвкваш. - Нали се извинихме!
Но не бива да те оставяме да се биеш сам.
Ще ти помагам!
Ще издържиш ли?
Стига! Следващия път ще е доста напред във времето.
Все пак това пътешествие…
Наближаваме пристанището, нали?
Виждам земя!
Всичко мина чудесно.
Ще слезем след по-малко от половин ден.
Актия, нали така?
Да. От тук започваме новото пътешествие!
Какво има, Моргана? - Нищо, просто…
Има нещо странно на това пристанище. - Да не би да го виждаш от тук?
Да не би… Огън?
Остър взор, момиче.
Кой е този?! - Лети!
Внимавайте! - Аладин, това…
Да, лети.
Спокойно, само се дръж здраво. Всичко ще свърши за секунда.
Корабът ви е много хубав. Сигурно е пълен с полезни неща, а?
Дайте ми всичко! - За какъв се мислиш?!
Друг път! Кой си ти?!
Аз ли? Ние сме…
Какво?!
Ние сме пирати!
Ако можехме да бъдем по-мили,
без да сме наранявали никого!
Ако можехме да бъдем герои,
без да трябва някой да става зъл…
Има едно момче магьосник,
което вече няма магия.
Реших, че трябва да върна поне неговата усмивка.
Вярвам, че не сме родени,
за да загиваме под тонове неща,
а трябва да се научим
как да опазваме истинските.
Ние с теб можем да бъдем като пеперудите.
Да бъдем заедно, дори и някой ден да се разделим.
Дори небето да не е достижимо за твоите криле,
можеш да го съзерцаваш.
Трябва да можеш да го приемеш!
А колко хубаво би било да го докоснем с ръце…
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Атакуваха кораба ни по пътя за кралство Актия.
Тези хора явно са виновни за изчезналите деца в района.
Защо изобщо са го направили?
Следва: "Пирати".
Али Баба, само им погледни оръжията! Дали пък не са…